Kolme kertaa? Meillä menee hyvin. Neljä autoa, kolme kertaa.
Se tekee yhteensä 12. Oletko mekaanikko?
Sinä vannoit, että voit toimittaa Lamborghinit tässä ajassa.
Älä sano noin. En kuuntele. –En usko, että se on tarpeellista!
Selitä se lainalleni, jota minulla on 200000. Kolme nollaa.
Rahani ovat autoissa kiinni, ja jos en saa rahoja pois, se on loppuni.
Teidän pitää ymmärtää tilanteemme.
En piittaa ongelmistanne. Perijät huohottavat niskaani.
Yritän pitää heitä kaikin keinoin poissa.
Tiedän, että toimitus on myöhässä! –Helvetin EPA!
Maailma tukehtuu sumuun ja ongelma ratkotaan niin –
että neljä autoani pidetään poissa teiltä.
Babbitt Collectibles. –Yrititkö tarjota heille käteistä?
Charlie, herra Wyatt. –Wyatt?
Hän soittaa lainasta. Jos hän ei saa rahoja kello 17.30 –
hän takavarikoi autot. –Soitan takaisin.
Sano, että kirjoitin sekin tiistaina ja näit sen –
ja annoit sekin postitytölle. Vauhtia. Tarvitsen tätä!
Älkää, ennen kuin olette puhunut herra Babbittille... Numeroko?
Hän on matkoilla. –Hän käskee soittamaan heti.
Sano, että lennän Barbadosille. Ota numero. –Charlie!
Mitä? Kerro. –Bateman haluaa peruuttaa autonsa –
ja Webb myös. He haluavat käsirahat takaisin.
He ostavat autot Valley Motorsilta. –Sano, että olin toisella linjalla –
ja EPA päästi autot läpi. Kuunteletko, Lenny?
Kuuntelen. –Sano, että lasken hintoja viisi tonnia –
heidän kärsivällisyytensä takia. Tajuatko varmasti? –Tajuan.
Herra Bateman, herra Babbitt oli toisella linjalla.
Autot näyttävät pääsevän... Ne pääsivät päästötarkastuksen läpi.
EPA:n paperit tulevat tuota pikaa. Koska olitte niin kärsivällinen –
laskemme kummankin auton hintaa 5000 dollaria.
Niin, olette ollut erittäin kärsivällinen. Arvostamme sitä.
Kiitos teille. Kiitos.
Valmiina Palm Springsiin? –Aiotko lähteä ongelmista huolimatta?
Saamme tämän diilin ja 75000 dollaria aivan kohta.
Ei hassumpaa parista puhelusta. –Ei niin.
Tiedäthän, mistä meidät löytää? –Tiedän. Homma on hanskassa.
En halua olla vaativa, mutta voisitkohan sanoa 10 – 12 sanaa –
ennen kuin tulemme hotellille? Pidä sitä esileikkinä.
Jakaisitko ajatuksiasi kanssani?
Mietin vain. En mitään erikoista. –Ehkä voimme puhua siitä –
ja käydä keskustelua. –Jos tässä olisi jotain puhuttavaa –
me puhuisimme siitä. Minä mietin. Mitä sitten?
Haluaisin tuntea, että lähden matkalle jonkun ihmisen kanssa.
Haluatko puhua? Puhutaan. Miten päiväsi... –Enkä halua!
Suljet minut pois siitä, mitä tapahtuu. En minä halua puhua.
Taas tätä samaa, Susanna. Miten olemme taas tässä?
En tiedä, miksi kestän tätä. –Sinä halusit Palm Springsiin –
joten menemme sinne. –En halunnut mennä yksin.
Olen istunut täällä 1,5 tuntia... –Puhutaan sitten!
Tämä ei ole puhumista. Sinä vain... –Niin?
Charlie, Lenny täällä. Yritin soittaa jo monta kertaa.
Sain puhelun isäsi asianajajalta. Hän on yrittänyt soittaa sinulle.
Isäsi kuoli, Charlie. Charlie?
Niin. –Olen pahoillani. Hautajaiset ovat huomenna Cincinnatissa.
Minulla on hänen numeronsa. –En tarvitse sitä. Oliko muuta?
Ei, siinä kaikki. Jos voin jotenkin auttaa... –Selvä.
Olen pahoillani viikonlopun takia. –Viikonlopun?
Kerroin jo aiemmin, että riitaannuimme kauan sitten.
Äitini kuoli, kun olin 2–vuotias. Isä ja minä emme tulleet toimeen.
Menet kai hautajaisiin? –Menen.
Tulen mukaasi. –Tuo on suloista, mutta ei kannata.
Minä haluan. –Anteeksi. Unohdin, kenelle puhuin.
...joka säilyy hänen jälkeensäkin maan päällä.
Seuratkaamme hänen esimerkkiään niin elämänilon –
perheelle omistautumisen kuin muiden auttamisenkin suhteen.
Testamentti pitää käydä illalla läpi. Sitten voimme häipyä.
Hienoa. Voin odottaa autossa, jos haluat.
Jonkun pitäisi kastella ruusuja. Ne kuolevat.
Olen tuntenut tämän auton koko ikäni ja ajanut sillä vain kerran.
Tämä on vuoden 1949 Buick Roadmaster.
Näitä valmistettiin vain 8000 kappaletta.
Se oli Dynaflow–vaihteiston ensimmäinen kokonainen vuosi.
Tunnen tämän läpikotaisin.
Olit hänen ainoa lapsensa. Synnyit, kun hän oli... 45?
Hän kai luuli, ettei koskaan saisi poikaa –
joten hän varmasti rakasti sinua. Taidat liioitella.
Olit hänen lapsensa, hänen poikansa, hänen vertaan.
Hän ei näytä tässä mieheltä, joka ei rakasta...
Mitä teet? Laita se pois!
Jos haluat kuulla tarinan, minä kerron. Tuo auto ja ruusut –
ovat hänen vauvojaan. –Se Buick.
En saanut koskea autoon. "Se on klassikko. Se ei sovi lapsille."
16–vuotiaana sain todistuksen, jossa oli todella hyviä arvosanoja.
Menin ukkoni luo ja kysyin, saanko lähteä voitonajelulle.
Hän sanoi ei. Varastin avaimet ja lähdin silti.
Otit auton ilman lupaa. –Niin.
Miksi? –Koska... Ansaitsin sen.
Mikään ei ikinä riittänyt hänelle. Etkö tajua?
Meitä oli neljä autossa, kun maija tuli. –Onnettomuus.
Maija... –Mikä se on? Poliisiko?
Niin. Poliisi. Voinko jatkaa? Isäni oli tehnyt ilmoituksen –
varastetusta autosta. Ei siitä, että poika otti auton ilman lupaa.
Muiden lasten isät hakivat heidät tunnin päästä.
Minä odotin kaksi päivää. –Hän jätti sinut vankilaan kahdeksi päiväksi!
Pelottiko sinua? –Pelotti.
Lähdin kotoa, enkä nähnyt häntä enää.
Olemme olleet yhdessä vuoden, ja kuulen tästä vasta nyt. Outoa.
Miten voit pitää kaiken sisälläsi?
Kun olin pieni ja pelkäsin, Sademies tuli ja lauloi minulle.
Sade–mikä? –Se oli lapsuuden mielikuvitusystävä.
Mitä hänelle tapahtui? –Ei mitään. Minä vain kasvoin isoksi.
Et niin kauhean.
Muistan sen päivän, jolloin lähdit kotoa täynnä katkeruutta –
ja suuria ideoita, täynnä itseäsi. Kasvoit ilman äitiä –
joten sydämesi kovuutta voi kyllä ymmärtää.
Et edes teeskennellyt rakastavasi tai kunnioittavasi minua –
ja annan sen anteeksi, mutta koska et kirjoittanut, soittanut –
tai palannut mitenkään elämääni, minulle ei jäänyt poikaa.
Toivon sinulle sitä, mitä sinulle aina halusinkin, eli parastasi.
Jätän täten perinnöksi pojalleni Charles Sanford Babbittille –
erään Buick–avoauton, joka ikävä kyllä oli suhteemme loppu.
Jätän hänelle myös oikeudet palkittuihin ruusupensaisiini.
Muistuttakoot ne häntä laadun arvosta –
ja täydellisyyden mahdollisuudesta.
Taloni ja muu omaisuuteni annetaan rahastolle –
tässä mukana annettavan ja toteuttavan välineen mukaan.
Mitä tuo viimeinen osa tarkoittaa? –Tila ja yli 3 miljoonaa dollaria –
kulujen ja verojen jälkeen siirtyvät rahastolle –
jonka edunsaaja on nimetty tässä. –Kuka se on?
En voi kertoa sitä. –Kuka hallitsee rahoja? Sinäkö?
En, vaan rahastonhoitaja. –Miten tämä toimii?
Anteeksi, mutta en voi sanoa enempää. Olen pahoillani.
On selvää, että olet pettynyt... –Miksi olisin?
Sain sentään ruusupensaita ja käytetyn auton, ja se joku..?
Edunsaaja. –Hän sai kolme miljoonaa, mutta ei ruusupensaita!
Minä sain ruusupensaat. Minä ehdottomasti sain ne. –Charles...
Ei ole syytä... –Mitä? Suuttuako?
Suuttuako?
Jos helvetti on olemassa, isäni on siellä ja nauraa nyt katketakseen.
Sanford Babbitt. Haluatko olla hänen poikansa hetken?
Kuuntelitko kirjettä? –Kuuntelin.
Kuuntelitko sinä?
En. Voitko lukea sen vielä? En helvetti soikoon usko korviani.
Etsin sinua. Miten se meni?
Sain, mitä odotinkin.
Tässä voi kestää hetki, Susanna.
Voinko auttaa? –Uskoisin niin.
Minulla on ongelma yksityisen rahaston... Onpa upea puku.
Kiitos. –Isäni oli Sanford Babbitt...
Onko tämä Wallbrook? Anteeksi, onko tämä Wallbrook?
Anteeksi!
Tohtori Bruner on kokouksessa. Odotatteko toimistossa?
Odotamme täällä. Kiitos.
Ehkä meidän ei pitäisi kulkea täällä.
Anteeksi. Haluaisin katsoa televisiota.
Mitä tämä sitten onkin, en ymmärrä salailua.
Onko potilas isäni vanha heila? –Tunsin isänne jo silloin –
kun olitte 2–vuotias. –Ja äitini kuoli.
Vastaan rahastosta. Sairaala ei saa mitään.
Se ei kuulosta reilulta. Puhutaan siitä. –Otin tämän taakan –
koska olen uskollinen isällenne. –Pitäisikö minunkin teistä olla?
Teistä tuntuu, että teiltä on viety syntymäoikeutenne –
ja sen teki mies, jonka oli vaikea osoittaa rakkautta.
Tuntisin sijassanne kai samoin. –Toivoin, että voisitte selittää –
isäni puolen ja hänen aikeensa, sillä minulla on velvollisuuksia –
ja minun täytyy vastata niihin, vaikka väkisin.
Tämä on poikaystäväni auto. –Isä antaa minun ajaa pihatiellä.
Olen loistava kuski. –Ajatko varmasti tätä autoa?
Matkamittariin on tullut vain 28 mailia viime viikon lauantaista.
Poikaystäväni tulee. –Tänään on maanantai.
Ajan aina lauantaisin, en ikinä maanantaisin. –Kuka tuo on?
Hän vain hyppäsi sisään. –Hypätköön ulos.
Olen loistava kuski. –Hienoa. Vauhtia.
Miksi päästit hänet sisään? –Hän sanoo ajavansa tätä.
Isä antaa minun ajaa hiljaa pihatiellä.
Penkit olivat alunperin ruskeaa nahkaa. Punainen on surkea väri.
Penkit olivat ruskeaa nahkaa.
Tunnetko tämän auton? –Tunnen tämän auton.
Mistä tunnet tämän auton? –Se on vuoden 1949 Buick Roadmaster.
Niitä on valmistettu vain 8095 kappaletta.
Isä antaa minun ajaa hitaasti, mutta ei maanantaisin.
Kuka isäsi on? –Sanford Babbitt.
Sanford Babbitt? –10961 Beechcrest Street, Cincinnati.
Tuo on minun osoitteeni. Mikä hänen on? Hei! Kuka äitisi on?
Eleanor Babbitt. –Eleanor!
Hän kuoli 5.1.1965 äkilliseen... –Kuka oikein olet?
Voi ei. –Odota. Minne menet?
13 minuutin päästä alkaa Wapnerin... –Odota!
Haluan kysyä sinulta jotain. –"Nämä ovat tositapahtumia."
Puhun sinulle! Bruner, kuka tämä tyyppi oikein on?
Raymond on veljesi.
Veljeni? Ei minulla ole veljeä.
Onko hän hullu? –Ei.
Jälkeenjäänyt? –Ei.
Ei hullu eikä jälkeenjäänyt. –Hän on autistinen lahjakkuus.
En ymmärrä. –Ennen sanottiin tyhmä lahjakkuus.
Heillä on puutteita ja kykyjä. –Hän on jälkeenjäänyt.
Autistinen. Jopa hyvätasoinen. –Mitä se tarkoittaa?
Sitä, että hermosolujen tietojen käsittely on heikentynyttä.
Puhukaa selkokielellä. –Viestintä on Raymondille vaikeaa.
Hän ei osaa ilmaista itseään eikä ymmärrä tunteitaan normaalisti.
Sen jälkeen koira puri häntä. Huusin koiralleni...
Raymondilla on vaaroja kaikkialla.
Vain rutiinit ja rituaalit suojelevat häntä. –Rituaalit... Hienoa.
On kyse siitä, miten hän toimii ja nukkuu, syö, käy vessassa –
kävelee ja puhuu. Poikkeama rutiinissa kammottaa häntä.
Kuinka kauan hän on ollut täällä? –Tulin vuonna 1960.
Kuinka vanha hän on? –Hän oli silloin 18 tai 20...
Olette ollut täällä niin kauan. –Aloitin silloin.
65, 75, 85... Olin melkein kolme, ja tiesitte, että hänellä oli veli –
ja että minä olin se veli. –Entä sitten?
"Entä sitten"? Miksi hitossa kukaan ei kertonut veljestäni?
Mitä olisitte tehnyt?
En tiedä.
Tietääkö hän, paljonko rahaa hän sai? –Ei. Hän ei ymmärrä rahaa.
Hän ei ymmärrä rahaa. Hän peri kolme miljoonaa dollaria –
eikä hän ymmärrä rahaa. Onpa helvetin osuvaa, eikö?
Vanha kunnon isä.
"Kuka pelaa ykkösellä?" "Niin." "Ykköspesällä." "Kuka."
"Miksi kysyt minulta?" –Miksi hän tekee noin?
Kun hän hermostuu, hän toistelee vanhaa satiiria. –Miksi?
Koska kosket hänen tavaroihinsa. –Hän opetteli koko satiirin ulkoa.
Muun muassa. –Raymond, Ted Kluszevski.
Kloszevski. Ted Kloszevski, lempinimi "Big Clue". Ykköspesä.
Hän pelasi Cincinnatille. –Hänet myytiin 1957.
Lyöntisuhde.298. –Paljon kirjoja. Hän lukee.
Lukee ja muistaa kaiken, minkä saa käsiinsä.
Vern. V–E–R–N. Nämä ihmiset ovat täällä koko päivän.
Tästä vierailusta ei ilmoitettu, Vern. Tästä ei ilmoitettu, Vern.
Hän hermostuu. Ei hätää, Ray!
HYVÄÄ SYNTYMÄPÄIVÄÄ TOIVOTTAA ISÄ
Tästä ei ilmoitettu. –Laita se takaisin! Älä koske kirjoihin.
Pidätkö Shakespearesta? –En tiedä.
Luetko tätä? –En tiedä.
Luitko Macbethin? Hamletin? –En tiedä. Vern.
Luitko Loppiaisaaton? –Lopeta.
Luit! Luit tämän kirjan tarinat, mutta et tiedä, luitko kirjan.
En tiedä. V–E–R–N. –Et tiedä.
Ehkä on parasta laittaa se takaisin. –Et tiedä. Rauhoitu, Ray.
En aio... En koske enää mihinkään.
Ei hätää, Ray. Tule. Olet luottomieheni. –Luottomieheni.
Luottomieheni Vern. Niin.
Luottomieheni. –Luottomieheni.
Tässä ovat korttisi. En tiennyt, minne laittaisin ne.
Käytätkö reseptilääkkeitä?
Hän pitää sinusta. Hän näyttää sen noin. –Voi ei.
Kun koskin häneen, hän meni pois. –Älä välitä siitä.
Hän ei ole ikinä koskenut minuun, ja olemme tunteneet 9 vuotta.
Hän ei vain ole sellainen. Jos häipyisin kaupungista –
hän ei edes huomaisi. –Hän ei huomaisi lähtöäsi.
Ihmiset eivät taida olla hänelle etusijalla.
Hei, Ray. Mennäänkö kävelylle? Ray?
Ray? Kuuleeko hän meitä, kun hän on tuollainen?
Näytätkö veljellesi sorsasi? –Jeopardyyn on 27 minuuttia.
Ei hätää. Tuomme sinut ajoissa takaisin. –Vain 26 minuuttia.
Tuomme hänet kohta takaisin. –26 Jeopardyyn.
En tee sitä! Ensinnäkään en, koska äänesi on komenteleva...
Olet vihainen. Rauhoitu. Puhun Susannalle hetken yksin.
Susanna! Odota. Palaan kohta. Pysy siinä.
Raymond. Raymond! Pysy siinä. Pysy paikoillasi. Noin on hyvä.
Hyvä on. Teen niin, jos kerrot, miksi.
Mitä? –Miksi minun pitää ottaa auto ja odottaa sinua portilla?
Olen odottanut sinua jo päiviä! Miksi? –Se on Raymondille.
Auto häiritsee häntä.
Sen takia siis. –Niin.
No niin, Raymond.
Mitä katsot, Ray? Sorsat ovat täällä. –En tiedä.
Isämme kuoli viime viikolla. Kertoivatko he sinulle? –En tiedä.
Etkö tiedä, kertoivatko he, vai etkö tiedä, mikä kuollut on?
Hän ei ole enää kanssamme, vaan hän on hautausmaalla.
Haluatko mennä hautausmaalle? –En tiedä.
Tarkoittaako tuo "ehkä"? –En tiedä.
Asun Los Angelesissa. Ehkä haluaisit tulla sinne –
ja mennä katsomaan Dodgersien peliä. –Tänään ei pelata.
Ei mennä tänään. –Maanantaisin ei pelata.
Ehkä haluat lähteä Los Angelesiin kanssani –
ja nähdä Valenzuelan syöttävän. –Hän syöttää keskiviikkona.
Syöttääkö hän keskiviikkona? En tee mitään keskiviikkona.
Niin, keskiviikkona. –Mennään Losiin.
Tule, Ray.
Kaliforniaan on pitkä matka, enkä saa poistua alueelta –
kuin kahdeksi tunniksi. Silloin pitää palata.
Odota, kunhan näet sen. Yleisö hurraa... Pidät siitä. –Pitää palata.
Saimme Presidenttisviitin. –Illallinen on kello 18.30.
Vasemmalla on Raymondin huone. –Tämä ei ole huoneeni.
Vain tämän yön. –Minun täytyy palata Wallbrookiin.
Hei, pieni mies! Tohtori Bruner haluaa meidän olevan yhdessä.
Pidämme hauskaa! Hän sanoi niin.
Meillä on jälkiruuaksi tapiokavanukasta.
Niinkö? Voimme järjestää sitä. Soitan Lennylle.
Tämä ei ole huoneeni, vanukasta ei ole –
ja sänky on väärässä paikassa. –Voit siirtää sen.
Missä sängyn pitäisi olla? –Ikkunan lähellä.
Minulla ei ole kirjojani. Täällä ei ole kirjahyllyjä. Kirjoja...
Minä olen kirjaton. –Tässä on kirja. Iso puhelinluettelo.
Paljon sanoja. Lenny, vastaa nyt...
200000 dollaria on valumassa viemäristä alas, ja hän ei vastaa.
Onko siellä kello yhdeksän? –Ei, vaan kolme.
Illallinen on 18.30. –Kello on kolme... Hän ei vastaa kolmelta.
Appelsiinilimsaa. Sen täytyy olla tölkissä pillin kanssa.
Käskikö Bruner sinun tehdä näin? Siinä ei ole järkeä.
Tiedän, mikä on hänelle hyväksi.
Voi ei. Voi ei! V–E–R–N. –Mene katsomaan, mitä hän puuhaa.
Ray? –V–E–R–N!
Mikä hätänä, Ray? –Miten menee, jätkät? Voi ei.
Kaikki on hyvin. Charlie, viedään hänet kotiin. –Hän on kunnossa.
Hän tarvitsee vain ruokaa. Halusitko hampurilaisen, Ray?
Meillä on maanantaisin pepperonipizzaa. –Pizzaa?
Saatko laitoksessa pizzaa? –Maanantai on italialaisilta.
Lakitoimisto Mitchell. –Haluaisin puhua Stulle.
Hän ei ole täällä. –Missä hän on? Minulla on lakiongelma.
Hän palaa huomenna iltapäivällä. –Selvä, soitan hänelle huomenna.
Ei varmasti. –Me saamme katsoa televisiota täällä.
Pyörä! Onnenpyörä! "Studio on täynnä uskomattomia tuotteita."
"Upeita ja jännittäviä bonuspalkintoja."
"Tuhansia dollareita käteisenä. Yli 150000 dollaria –
odottaa voittopotissa, kun pelaamme peliä –
nimeltä Onnenpyörä!"
Haluaisin tilata ison pizzan. Pepperonipizza, eikö niin?
En halua pepperonia! –Niin, iso pepperonipizza.
Kauanko siinä kestää? Myös olutta kahdelle –
ja appelsiinilimu. Onko teillä tapiokavanukasta?
Tuokaa jotain vastaavaa.
Ray, ota tämä. Ruoka tulee pian. Palaan kohta.
Olen täällä kauan. Hyvin kauan.
Olen lähtenyt kodistani lopullisesti.
Mikä tuo oli? –Raymond taitaa olla huoneessa.
Ray, oletko täällä? –Charlie. Charlie Babbitt.
Häivy! Häivy!
Mene! –Lopeta.
Jessus. –Lopeta! Mene hänen mukaansa. Mene, hän on veljesi.
Miksi? –Häntä pelottaa. Hän ei ymmärrä tätä. Mene nyt!
Ray, mitä teit huoneessani? –En tiedä.
Et tiedä, mitä teit siellä. –Kuului ääniä.
Ne äänet eivät kuulu sinulle. Ymmärrätkö?
Laske puhelinluettelo, äläkä toimi kuin tollo. Mene nukkumaan.
Mene nukkumaan! –Valot sammutetaan vasta yhdeltätoista.
Meillä on uudet säännöt.
Et kuuntele minua. –Mistä oikein puhut?
Käskin pyytää häneltä anteeksi. Loukkasit häntä taas.
Pitäisikö hänet peitellä sänkyyn? En ole tyypin äiti. –Et, vaan veli!
Sait kuulla tänään, että sinulla on veli –
etkä reagoi mitenkään! Ei ole pakko iloita, mutta reagoi jotenkin!
Et tiedä, miltä minusta tuntuu. –En niin. Miltä?
En tiedä, koska et kerro mitään! Kerrot vain valheita!
Mitä valheita? –Se, että tohtori Bruner käski tuoda hänet tänne –
on täyttä roskaa. Se ei ole totta. Miksi hän on siis täällä?
Koska olen vihainen hänelle. Isälleni!
Ja toit Raymondin tänne. Miksi? –Koska he haluavat hänet!
Tässä ei ole järkeä! –Raymond sai kaikki rahat.
Kuinka paljon? –Kolme miljoonaa dollaria.
Joten? –Joten pidän hänet, kunnes saan osuuteni!
Mitä tämä nyt on? Susanna!
Rauhoitu nyt. Miten niin "nyt riittää"? –Nyt riittää. Minä lähden.
Lähdetkö sinä? Jätät minut nyt, kun tarvitsen sinua!
Et tarvitse ketään. –Miten niin? Mitä? Rauhoitu.
Mitä olen tehnyt väärin? Mitä hittoa olen tehnyt väärin?
Käytät ihmisiä hyväksesi! Raymondia, minua ja kaikkia.
Raymond! Käytänkö minä sinua? –Niin.
Suu kiinni. Hän vastasi puoli tuntia vanhaan kysymykseen.
Mitä hän tekee kolmella miljoonalla? Hän ei käytä niitä –
ja minä tarvitsen niitä. Tiedät sen. –Joten tämä ei ole varastamista.
Miten Raymondin sitten käy? –Hän palaa Wallbrookiin.
Laitan hänet rahoilla parempaan paikkaan. Hän pysyy samana.
Paitsi että sinulla on hänen rahansa.
Se mies oli minunkin isäni. Missä minun puolikkaani on?
Sinä kidnappasit hänet! –En minä vienyt häntä.
Vein puolikkaani. –Olet hullu.
Se kulkee suvussa. Olet läpimärkä ja lähdet keskellä yötä.
Voisitko nyt odottaa? Isäni oli koko ikäni epäreilu.
Mitä vielä haluat? –Haluan pois.
Lopeta tuo. –Huomenta! Otatteko kahvia?
Kuulostaa hyvältä. –Sally Dibbs. Dibbs, Sally.
4610192.
Mistä tiesit puhelinnumeroni? –Mistä tiesit sen?
Käskit lukea puhelinluetteloa. Dibbs, Sally, 4610192.
Hän muistaa joskus pieniä asioita. –Oikein näppärää, pojat.
Miten teit tuon? –En tiedä.
Opettelitko koko kirjan ulkoa? –En.
Aloititko alusta? Minne asti pääsit? –G:hen.
Gottsaken, William Marshall. –Opettelit ulkoa G:hen asti.
A, B, C, D, E, F, G? –G. Puolet G:stä.
Hienoa, Ray. Pidän tuosta. –Niin.
Onko nälkä? –On. Tiistaisin on pannukakkuja.
Hieno homma. –Siirapin kanssa.
Totta munassa. –Totta munassa.
Voi ei. –Pannukakkuja...
Mitä nyt? –Minulla ei ole hammastikkujani.
Et tarvitse hammastikkuja. Täällä käytetään haarukkaa.
Minulla ei ole hammastikkuja. –Et tarvitse niitä. Syö haarukalla.
Minulla ei ole siirappiakaan eikä hammastikkuja.
Ei täällä ole vielä pannukakkujakaan.
Siirappia ei ole. –Ray... Kun tilaamme, saamme siirappia.
Sen pitäisi olla pöydällä ennen pannukakkuja.
Emme ole tilanneet. –Pannukakkujen jälkeen –
on liian myöhäistä. –Miten niin? Emme ole tilanneet vielä.
Istumme koko aamun tässä ilman siirappia ja hammastikkuja –
enkä varmasti syö pannukakkuja ilman... Au!
Älä järjestä kohtausta. Älä käyttäydy kuin joku vammainen.
Mitä kirjoitat? Mikä hitto tämä on?
"Vakavien vammojen lista. Charlie Babbitt." Vakavien vammojen?
Oletko tosissasi?
"Numero 18 vuonna 1988. Veti ja puristi kaulaani vuonna 1988."
Veti ja puristi kaulaasi vuonna 1988...
Tohtori Bruner, Charlie Babbitt. –Missä olette?
Tärkeintä on, kenen kanssa olen. –Teidän täytyy tuoda hänet takaisin.
Se ei ole ongelma. Se maksaa 1,5 miljoonaa dollaria.
Haluan vain osuuteni. Älä koske siihen!
En voi tehdä sitä. Tiedätte sen. Tuokaa hänet heti takaisin.
Hän kuuluu tänne. –Olen hänen veljensä. En siepannut häntä.
Hän on vapaaehtoinen potilas, mutta ei ole kyse siitä.
Täällä hän saa parasta hoitoa. On kyse hänen hyvinvoinnistaan.
Ei jauheta roskaa. Olen oikeutettu osuuteeni isän tilasta.
Jos ette tee sopimusta, laitan hänet laitokseen Losissa –
ja me voimme taistella huoltajuudesta...
Neiti? Hän tarvitsee hammastikkuja. Kiitos.
Haluatteko taistella oikeudessa? Miettikää sitä, tohtori Bruner.
Tai sitten voimme sopia tämän nyt. –Ette ymmärrä –
Raymondin tilan vakavuutta. –Hammastikkuja!
Voisiko hän saada hammastikkuja?
En voi sopia kanssanne rahasta. –Sitten näemme oikeudessa.
Lasku myös. Anteeksi hammastikuista.
82, 82, 82... –82 mitä?
Paljonko tämä tekee? –Hammastikkua.
Tuossa on enemmän kuin 82 hammastikkua.
Yhteensä niitä on 246. –Vaihtorahat.
Ray... Kuinka monta hammastikkua rasiassa on?
250. –Lähelle osui. Mennään, Ray.
246.
Rasiassa on vielä 4 jäljellä.
97X. Rock and rollin tulevaisuus.
"97X." Pam. "Rock and rollin tulevaisuus."
Ray, Ray! Riittää jo. –"97X." Pam.
"Rock and rollin tulevaisuus."
"97X." Pam. "Rock and rollin tulevaisuus."
Lenny, ihan sama, mitä luulet. Sanoivatko he niin?
Sinun täytyy olla kovempi heidän kanssaan. Lenny... Ole hiljaa.
Olen pahassa pulassa. En pääse autojen luo. En saa rahoja.
Tajuatko? Lainani on myöhässä. Lenny...
Lenny, kuuntele. Olen LAX:n kentällä kolmen tunnin päästä.
Muista, että Buick on A3:ssa pääterminaalissa.
Katso, että he hakevat sen. Nähdään pian.
Raymond, mennään.
Ray! Mennään. Tule.
Mitä katselit, Ray? –En tiedä.
Etkö tiedä?
Voi ei. Tuolla on lentokone. –Niin. Koneeseen noustaan jo.
Lentäminen on vaarallista. –Älä höpötä. Pidät siitä. Usko pois.
Niin. –Tule.
En. –Ray... Olemme lentokentällä. Täältä lennetään koneilla.
Miksi luulit meidän olevan täällä? –Vuonna 1987 –
lento–onnettomuuksia oli 30 ja kuolonuhreja 211.
Tämä kone on turvallinen. Minulla ei ole aikaa tälle pelleilylle.
En tiedä. Ei, en tiedä. –Etkö tiedä? Johtuuko se lentoyhtiöstä?
Hyvä on. Americanin kone lentää...
Americanin lento 625 joutui onnettomuuteen 27.4.1976.
Ei lennetä Americanilla. –Ota toinen lentoyhtiö.
Continental. –15.11.1987. Lento 1713. 28 uhria.
Tämä on vakavaa. Minun täytyy päästä Los Angelesiin.
Sinä nouset koneeseen. Sinun täytyy nousta koneeseen. –Niin.
Täytyy nousta koneeseen. –Sitten on vielä Delta.
Se lähtee keskiyöllä, mutta... –Deltan kone syöksyi 2.8.1985.
Lockheed L–1011 Dallasista Forth Worthiin.
Kaikki lentoyhtiöt. Kaikkien yhtiöiden kone on syöksynyt.
Se ei tarkoita, että ne eivät ole turvallisia. –Qantas.
Qantasin kone ei ole syöksynyt. –Qantas?
Se... Se auttaakin paljon! Qantas ei lennä Cincinnatista.
Sitä varten täytyisi olla Melbournessa, Australiassa!
Tajuatko? –Pääkaupunki: Canberra. Väkiluku...
Oikein hienoja rantoja. –Me nousemme nyt koneeseen.
Ei!
Ray! Ray!
Emme nouse koneeseen. Hän on kunnossa!
Emme nouse koneeseen. Rauhoitu nyt vain.
Hän hermostui, koska aioimme nousta koneeseen.
Me emme lennä. –Ei lentämistä.
Ei lentämistä. –Sinä väsytät minua, Ray.
Me ajamme Los Angelesiin. Tule nyt, Ray.
Ray? Tule. –Ei lentämistä.
Ota laukku. Emme lennä. Tartu nyt vain laukkuun.
Sinä tapat minut, Ray. –Ei lentämistä.
Losiin pitäisi päästä 3 tunnissa. Nyt siihen menee 3 päivää. Tule.
Ei lentämistä. –Ei lentämistä.
Jeopardy alkaa viideltä. –Älä aloita, Ray.
Keskus, täällä 109. –Me kuulemme, 109.
Tarvitsisimme toisen yksikön. –Lähetämme kaksi lisää.
Voi ei.
Ray! Ray, tule autoon. –Täällä on paljon vaaroja.
Tule sisään nyt! Oletko hullu? Pääsemme lähtemään kohta.
Noin on hyvä. Ei mitään hätää. Pääsemme pois ihan kohta.
Hyvä, Ray. –Tuolla on kuolemaan johtanut onnettomuus.
Ray! –Emme tarvitse apuasi. Palaa autollesi!
Hei! Hetki vain!
Ray! Ray! –Vauhtia nyt!
Ray!
Anteeksi! Hei! Odottakaa! –Palatkaa autoonne.
Selvä, sir. –Palatkaa autoonne.
Selvä. Pysy siellä sivussa, Raymond. Pysy siellä. –Niin.
Ehdottomasti paljon liikennettä.
Hitosti hommia 3 miljoonan dollarin eteen.
Pitäisi jättää hänet tänne. Joo, kuulen kyllä!
Pysykää autossanne!
Miten on, Ray? –Tämä on vaarallinen valtatie.
Miten oikein pääsen Losiin? –Valtateillä on vaarallista.
Haluatko, että poistumme valtatieltä?
Sitä varten sinun täytyy nousta autoon!
...46200 mieskuljettajaa oli kuolettavassa turmassa.
Minulla on hieno ajatus. Kävele auton edessä –
liittymään asti. Sitten etsimme turvallisemman tien –
mikä se sitten onkaan! Onko tämä hyvä ajatus? –On.
Pistä tähän käteen. Tämä on loistava ajatus. Helvetin sekopää.
"Kuka on ykkösellä?" "Se on hänen nimensä."
"Kerro nyt." "Kuka." "Ykkösellä olevan nimi." "Kuka."
"Ykköspesän miehen nimi." "Kuka on ykkösellä." "Kuka?" "Niin."
"Hän ansaitsee sen." "Kukapa ei." "Eikö?"
"Haluan tietää, mikä on ykköspesän miehen nimi."
"Ei. Mikä on kakkospesällä." "Kysyin, kuka on ykköspesällä."
"Kuka on ykköspesällä." "Sen haluaisin tietää." –Nouse autoon!
Nouse autoon. Minun täytyy olla sängyssä yhdeltätoista.
Minun täytyy katsoa televisiota.
Kello on 19 minuuttia vaille 11. Valot sammutetaan yhdeltätoista.
Me emme lennä ja olemme jollain hiton pikkutiellä.
Minun täytyy kiriä. Minun piti olla perillä iltapäivällä –
koska yritykseni tarvitsee minua.
Sängyssä täytyy olla yhdeltätoista. –Ei onnistu.
Voi ei. 19 minuuttia vaille 11.
Tämä onkin hyvä juttu. "Emme mene ulos sateella."
Toivottavasti arvostat sitä, että yritykseni tuhoutuu.
Minun pitäisi olla Losissa. Sen sijaan –
olen motellissa Böndevillessä, Missourissa –
koska sinä et mene sateella ulos! Tämä on mykistävää.
Mitä? Hyviä vai huonoja uutisia?
Liikennelaitos päästi läpi, EPA ei. Ihan sama. En saa rahojani.
Olen ollut jumissa Cincinnatissa hautajaisista lähtien.
Perheeni on tietenkin hyvin poissa tolaltaan.
Kiitos, arvostan sitä. Tämä oli todellakin järkytys.
Kiitos. Voinko saada pari päivää pidennystä lainalle?
Sillä olisi valtava merkitys.
"Emme mene sateella ulos."
Mitä? Lenny, sain hankittua aikaa, mutta en niin paljon.
Haluan, että... Kuinka paljon? –Kello on 12.30.
Lounas on kello 12.30. –Odota. Mitä haluaisit?
Keskiviikko on kalapuikkopäivä. Vihreää hyytelöä jälkiruuaksi.
Haluatko omenamehua? –Appelsiinilimua.
Kello on 12.31. –Minun täytyy mennä.
Ei mitään hätää.
Tässä on neljä kalapuikkoa. Niitä pitäisi olla kahdeksan.
Nyt niitä on kahdeksan. Käytkö suihkussa, Ray?
Käytkö suihkussa? –Käyn.
Se on kuin olisi sateessa. Siellä kastuu.
Mitä sanot? –Suihku on kylpyhuoneessa.
Ja se keskustelu loppui siihen.
Brittiläinen runous, 200 dollaria.
Shakespeare kirjoitti yli 150 runoa tässä runomuodossa.
"Mikä on sonetti?" –Mikä on sonetti?
Stu, eikö Bruner ole Raymondin laillinen huoltaja?
Hän ei ajatellut, että kukaan kiistäisi hänen valtaansa.
Sitten hankin huoltajuuden ja kolme miljoonaa dollaria.
Aseta päivä huoltajuuskäsittelylle. Haluan päivämäärän, pian.
Lenny, eikö Susanna ole soittanut tai tullut?
Jos kuulet hänestä, käske hänen soittaa tänne.
Air Alpha Force –lenkkarit. Nike.
Katso. Vuoden 1957 Studebaker Golden Hawk.
Nollasta 60:een alle 8 sekunnissa. 275 hevosvoimaa.
Kaunista. –Olen loistava kuski.
Osaatko ajaa? –Osaan.
Milloin ajoit? –Isä antoi minun ajaa Buickilla Wallbrookissa.
Oliko isä autossa? Oliko? –Oli.
Ja hän antoi sinun ajaa Buickia. –Hitaasti pihatiellä.
Minun täytyy antaa sinun ajaa joskus. Ray! Raymond!
Älä ikinä koske rattiin, kun minä ajan! Onko selvä?
Minulla ei tosin ole alushousuja. –Mitä?
Minulla ei ole alushousuja yllä. –Annoin puhtaat housut aamulla.
Ne eivät ole minun. –Käskin pukea ne ylle. Missä ne ovat?
Takin taskussa. –Missä?
Tässä. Nämä ovat liian kireät. –En halua niitä takaisin.
Nämä eivät ole bokserit. –Entä sitten?
Boksereissa lukee nimeni. "Raymond". –Hyvä on.
Ostetaan kaupasta bokserit. –Ostan ne Cincinnatin K–Martista.
Emme palaa Cincinnatiin. –400 Oak Street.
Emme palaa Cincinnatiin. Boksereita saa muualtakin.
Oak and Burnettin kulmassa. –Mitä sanoin? Kuulet kyllä!
Bokserini... –Tuo ei mene lainkaan läpi.
Sinun ovat liian kireät. –Kuulitko, mitä hittoa sanoin?
Turpa kiinni!
Cincinnatiin on pitkä matka. Ajamme kauemmas K–Martista.
Boksereiden takia ei tarvitse mennä Cincinnatiin.
400 Oak Street. –Emme mene Cincinnatiin.
Ostan bokserini K–Martista. –Tämä on lopullinen päätökseni.
Sekoan kohta! Mitä hiton väliä sillä on, mistä ostat alushoususi?
Mitä väliä sillä on? Alushousut ovat alushousut!
Alushousut ovat alushousut, vaikka ne ostaisi mistä vain!
K–Mart. –Tiedätkö mitä?
Tämä autismi on täyttä roskaa. Kyllä sinä siellä sen takana olet.
Bokserit. Bokserit K–Martista.
Nämä ovat kokoa 32. Minun... –Teet minut hulluksi.
Meidän täytyy pysähtyä etsimään psykiatri, koska sekoan kohta.
Teet minut hulluksi. –K–Martista Oak and Burnettin kulmasta.
Voi ei. Alushoususi ovat maantiellä. Mennään Cincinnatiin.
Tästä kaupungista onkin varmasti helppo löytää psykiatri.
Raymond!
SEIS
Hei, sinä! Tomppeli, vauhtia! –Hei!
Jos et liiku, minä liikutan sinua. Hei, kaveri!
Jäät kohta auton alle! –Hei!
Niin. Siinä lukee "seis". –Hei! Kuuletko?
Vauhtia. –Voi ei.
Ei hätää. Anteeksi. Hän ei ole täältä kotoisin. Raymond...
Tule. Ei mitään hätää. –Minun täytyy päästä K–Martiin.
Raymond! Tule. –400 Oak Street.
Niin. –Siinä luki "seis".
Minun täytyy päästä K–Martiin. Oak and Burnettin kulmaan.
Hän sanoi: "Mene länteen, nuori mies". Näin maamme kehittyi.
Itärannikolta länsirannikolle. Sinä aikana –
perustettiin Pony Express.
Olette varmasti lukeneet siitä historiantunneilla.
En ehkä muista vuosia oikein, mutta tunnen USA:n historian.
Hän on... ateisti? –Ei, autisti.
En tunne sitä. Minkälainen ongelma on kyseessä?
Hän elää omassa maailmassaan. –Mikä hänessä on vikana?
Raymond, kertaapa satiiriasi. –Kuka on ykkösellä –
ja Mikä kakkosella.
...ja Pony Express kulki noin 20 mailia...
Mitä minun pitäisi tehdä? Kai voin sentään tehdä jotain?
En ole psykiatri, mutta tiedän, että hänen aivonsa toimivat –
eri tavoin kuin meidän. Ei hän halua ärsyttää.
Jos hän käy hermoille, pitäkää tauko. Pysykää loitolla.
Lähetän hänet vain takaisin. –Anteeksi?
Se oli sisäpiirin vitsi. Minun täytyy siis vain kestää tätä.
Niin. Siinä se. Onko hänellä muuten joitain erikoiskykyjä?
Hänellä on hyvä muisti. Hän laskee hammastikkuja...
Lattialle kaatui hammastikkuja. Hän tiesi heti, montako niitä oli –
ja hän laski ne sekunneissa.
Ray! Raymond? Oletko hyvä numeroiden kanssa?
Niin. –Kokeillaanpa jotain.
K–Mart. 400 Oak Street. –Mitä sanoin? Tämän jälkeen.
Ray, kokeillaanko jotain?
Paljonko on 312 kertaa 123?
38376. –Hän on oikeassa.
Mitä? –Hän on oikeassa.
Ray, paljonko on 4343 kertaa 1234?
5359262. –Hän on nero.
Hän on nero! –Ray, mikä on luvun 2130 neliöjuuri?
46,15192304.
...2304. –Uskomatonta.
Tuo on uskomatonta! Hänen pitäisi tehdä töitä NASAlle.
Jos sinulla olisi dollari, ja käyttäisit 50 senttiä –
paljonko rahaa sinulle jäisi?
Noin 70. –70 senttiäkö?
Unohdetaan NASA. –Mennään K–Martiin.
Tämän jälkeen. –400 Oak Street.
Ray, paljonko suklaapatukka maksaa? –Noin 100 dollaria.
Entä uusi auto? –Noin 100 dollaria.
Hän pärjää hyvin. Useimmat autistit eivät osaa kommunikoida.
Ray! –Niin.
Tiedätkö, mikä "autistinen" on? Tiedätkö sen sanan? –Niin.
Oletko sinä autistinen?
En usko. En.
Ehdottomasti en.
Ole hetki hiljaa, Lenny. –Täällä on ahdasta.
Se maksaa 10000 dollaria lisää per auto. –Hyvin täyttä...
Ray, odota pieni hetki. Mitä?
He haluavat vaihtaa kaasuttimen ruiskumoottorijärjestelmään. Nyt?
Tuo on aivan typerää! Mitä oikein teet? –Repun kanssa on ahdasta.
Jätä se. Nyt EPA:n vaatimuksiin yltäminen tekee 40000 dollaria.
Mitä? Ei. Anna tänne se numero. Anna numero, niin soitan itse.
Tuo on vihkoni. –Vihon vieminen ei ole vakava vamma.
Se on punaisessa vihossa. Tuo on sininen. –Anteeksi.
Hukkasin koodinpurkusormuksen. –Olit jo numero 18.
Vuonna 1988. –1988. Tuo on vihkoni. Ja kynäni.
Voi ei. 12 minuutin päästä alkaa Wapner. Täällä on ahdasta.
Ahdasta ja turvallista. Ei kannata jäädä pois juhlista.
Kunniaksesi järjestetään juhlat. Ne ovat huoltajuuskäsittely –
ja asianajajani järjestää ne, sillä olet 3 miljoonan dollarin mies.
Ken Aldorf. Charlie Babbitt. –Voi ei. Pieru.
Charlie Babbitt. Odotan. –Voi ei. Pieru.
Pieraisitko sinä, Raymond? –Pieru. Pieru.
Ei hitto...
Miten kestät tuota? –Ei se haittaa.
Ken? –Wapneriin on 10 minuuttia.
Meidät on teljetty tänne ilman televisiota. –10000 dollaria...
Miten näin voi tapahtua? –Se alkaa hetken kuluttua.
Se alkaa aina ajoissa. –Minulla on ongelmia. Soitan takaisin.
Mennään, Ray. Rauhoitu.
Mistä minä löydän television? –3 minuuttia Wapneriin.
Meillä on kahdeksan minuuttia.
Tule.
Haluatko mennä katsomaan ohjelmaa?
Jos haluat, niin kuuntele. Tämä on ainoa farmi lähimailla.
Tämä on se.
Jos käyttäydyt oudosti, emme pääse sisään. Kuuletko?
Näytä normaalilta. Niin normaalilta, kuin voit.
Laita kädet alas. –4 minuuttia Wapneriin.
Hiljaa, Raymond. Seiso siinä.
Raymond, kädet alas nyt.
Iltapäivää, rouva. Olen Donald Clemmons A.C. Nielseniltä.
Tunnetteko työmme? –Katsojalukumäärätkö?
Niin. Teidät on valittu ehdokkaaksi Nielsenin katsojaperheeksi.
Mieheni ei ole kotona. –Valittuna te vaikutatte televisio–ohjelmiin –
joita koko kansamme katselee. Palkkioksi saatte –
kuukausittaisen sekin 286 dollarin arvosta.
Kuka hän on? –Hän on kumppanini herra Bainbridge –
joka hoitaa...
Voi pojat. –Se siitä. Pilasit sen. Et näe ohjelmaa.
Se on ohi! –Minuutti Wapneriin.
Olin saamassa sinut sisään, Ray!
Syyttäjät, syytetyt... Olisit nähnyt kaiken! He tekevät lain historiaa.
Lain historiaa! –Voi pojat.
Mitä täällä tapahtuu? –Anteeksi, minä valehtelin.
Hän on veljeni. Jos hän ei näe "People's Courtia" –
hän sekoaa kuistillanne. Voitte auttaa, tai voitte katsoa.
Me pidämme piirretyistä. Kelpaisivatkohan ne?
Hän on identtinen kaksonen. Hänellä ei ollut paitaa yllään –
ja toisella oli, mutta he näyttävät minusta samoilta.
Isi ei ole nyt täällä, kultaseni...
Auta minua ja usko pois, että hoidan tämän.
Luottokorttiniko torjuttu? –Niin.
Sen täytyy olla virhe. Paljonko tämä maksaa? –20 dollaria.
Kiitos.
En palaa koskaan. Matkasta tulee pitkä. –Enää pari päivää, Ray.
"Kuka hän on?" "Niin." "Kuka on ykkösellä?" "Niin."
Aloitatko tämän taas? Tämä on vain motelli. Teetkö näin aina?
"Kuka on sen niminen?" "Kuka." "Miksi kysyt?"
"En kysy, vaan kerron. Kuka on ykkösellä." "Kuka on ykkösellä?"
Ray. Se ei ole arvoitus.
"Tiedätkö hänen nimensä?" –Et saa tietää, kuka on ykkösellä –
koska Kuka on ykkösellä! Siinä se vitsi onkin.
"Joskus vaimo tulee hakemaan..." –Se on komediaa.
"Onko ykkösmies ykkösellä?" –Se on Abbottin ja Costellon esitys.
Sinä olet kuin "Abbott ja Abbott". Tajuatko? –"Joskus vaimo tulee."
"Kuka?" "Niin." "Hän." –Ray.
Ray, et ikinä ratkaise sitä. Se ei ole arvoitus.
Jos ymmärtäisit, että se on hauska, voisit parantua.
"Haluan tietää, kuka on ykköspesällä."
"Mikä on ykköspesän miehen nimi?" "Ei, Mikä on kakkosella."
"Eikö ykköspelaaja ole ykkösellä? Kuka on ykkösellä?" "Niin."
"Kuka pelaa..." "Tiedätkö hänen nimensä?"
"Eikö ykköspelaaja ole ykkösellä?" –Tule, Ray.
Laitetaan sänky ikkunan viereen. Meillä on omenamehua –
ja laitamme kynät ja paperit pöydälle... Unohdinko jotain?
Juustopallerot. Meillä ei ole juustopalleroita. –Unohdin ne.
Minulla täytyy olla 12 juustopalleroa.
Minulla täytyy olla hammastahnaani. –Hankin sitä.
Raymond...
Muistatko, kun lääkäri kyseli sinulta tänään numeroista? –Niin.
Miten teit sen? –Näen sen.
Näen sen. –Mitä? Voitko lopettaa hetkeksi?
Näen sen. –Laske se nyt. Yritän puhua sinulle.
Miksi et lopeta, kun sanon niin? Miksi käyttäydyt kuin idiootti?
Onko se sinusta hauskaa? –Hassu sademies ja hampaat.
Mitä sanoit? –Hassut hampaat.
Mitä sanoit? Miksi sanoit "hassut hampaat"?
Sinä sanoit "hassut hampaat, hassu sademies". –Sademies.
Sanoinko minä "sademies"? –"Hassu sademies".
Yritinkö sanoa nimeäsi, ja siitä tulikin sademies? –Niin.
Sinä olet Sademies!
Kuka otti tämän kuvan? –I–S–Ä.
Asuitko kanssamme? –10961 Beechcrest Street, Cincinnati.
Milloin lähdit? –21. tammikuuta 1965.
Muistatko sen? –Se oli torstai ja oli lumista. 18 senttimetriä lunta.
Se oli heti äidin kuoltua. –Äiti kuoli 5. tammikuuta 1965.
Muistatko sen päivän, jolloin lähdit? –Äkillinen sairaus.
Muistatko sen päivän? –Niin.
Olinko minä siellä? Missä minä olin? –Ikkunassa.
Heilutit. "Hei hei, Sademies."
Sinä... Sinäkö lauloit minulle? –Niin.
Mitä sinä lauloit? Mikä se laulu oli?
Mitä sinä lauloit?
Pidinkö siitä, kun lauloit minulle? –Niin.
Lauloimmeko muita lauluja The Beatlesin tapaan? –Niin.
Pelottava! Pelottava paha!
Pelottava paha! –Mikä on pelottava paha?
Kuuma vesi polttaa vauvan. –Polttaa vauvan? Minkä vauvan?
Minutko? –Niin.
Rauhoitu. –Kuuma vesi polttaa vauvan.
En minä pala. Katso minua. Katso nyt. –Kuuma vesi polttaa vauvan.
En minä pala. –Niin.
En minä palanut. Ei mitään hätää. –Niin.
Niin. Ei mitään hätää.
On aika mennä Wallbrookiin. –Siksi sinut laitettiin sinne.
He luulivat, että satuttaisit minua.
Älä ikinä satuta Charlie Babbittia... –Mitä? Mitä?
Mitä, Ray?
Mitä?
No niin. Kello on 11, valot sammutetaan. –Niin.
Älä ikinä satuta Charlie Babbittia...
Tuossa, kuten haluatkin. Sängyn päädyssä.
Tule, Ray.
Hei. Et lyönyt luuria korvaan. Olemmeko siis kihloissa?
Kuule, minä...
Haluan vain tietää, että tämä ei ole ohi.
Pelkään, että tämä on ohi. –Älä kysy tänä iltana.
En tiedä, mitä sanoa. Odotellaan. –En ole kovin hyvä siinä.
Et ole monessakaan asiassa kovin hyvä. –Soitan, kun palaan.
Nähdään. –Ciao.
Miksi katselet sitä? Ostin pienen television, mutta katsot kuivaajaa.
En tiedä. –Meidän pitää osoittaa psykiatrin kuulustelussa –
että katselet ennemmin tätä kuin kuivaajaa. Tajuatko? –Niin.
Kuunteletko minua? –Niin.
Sammuta tämä, kun et katso sitä. Muutoin patterit loppuvat –
ja mitä teet kolmelta, kun Wapner tulee? –Punainen putoaa samoin.
Miksi et kuuntele minua? Haluatko palata Wallbrookiin?
Minun täytyy soittaa puhelu.
Lenny, minä täällä. –Missä olet ollut? Olen odottanut kolme tuntia!
Minun täytyi ostaa vaatteita. –Olemme pahassa pulassa!
Rauhoitu nyt. Olen siellä... –He veivät autot lainan maksuksi.
Autot ovat poissa. Bateman haluaa käsirahansa takaisin.
He kaikki haluavat. Se on 80000 dollaria, Charlie!
80000. Minulla ei ole niin paljon. –Sinun täytyy maksaa heille –
tai kaikki on ohi ja menemme nurin. Mitä sanon heille?
En tiedä.
Helvetin helvetti!
Tämä olisi helpompaa, jos saisin nostaa katon. Emme kärventyisi.
Laitan sinulle tätä rasvaa, jotta et palaisi. Ray!
Älä aloita tuota. Nostanko katon? –Haluan katon alas.
En halua, että palat. –Niin. Pidän siitä, kun katto on alhaalla.
Ei mitään hätää. Rauhoitu. Tämä on melkein ohi.
No niin. Miltä tuntuu? –Liukkaalta.
Antaisitko sen jo olla? –Niin.
Ray, lopeta.
J 7.
K 7? Mitä? –J 7.
Mikä on J 7?
Mikä on J 7? Lauluko? –Niin.
Katso tuonne. Raymond, tänne.
18 Wheels and a Dozen Roses. Mikä numero? –E 5.
Cheating Heart, Hank Williams. –Your Cheating Heart.
Hank Williams Junior. D 1.
Blue Moon in Kentucky. Bill Monroe. –Ja Bluegrass Boys. T 5.
Kuinka monta hammastikkua rasiasta tuli? –246.
Niin. –246.
Oletko tarkkana? –Niin.
Katsotko? –Niin.
Näitkö, Ray? –Ne putoavat maahan.
No niin. Mitä minulla on jäljellä? –Kaksi jätkää, yksi 8 –
yksi kuningas, yksi 6, kaksi ässää, yksi 10, yksi 9 ja yksi 5.
Yksi 5. Olet uskomaton.
Olen loistava kuski. –Et voi ajaa nyt, Ray.
Kuunteletko? Tämä on tärkeää.
Kun kymppejä ja kuvakortteja on jäljellä, se on hyvä. Toista se.
Kympit ovat hyviä. –Kympit ovat hyviä.
Ja laitat peliin yhden... –Yhden jos on paha, kaksi jos on hyvä.
Kasinoilla on omat sääntönsä.
Ensimmäinen sääntö on, että ne eivät halua hävitä.
Älä ikinä näytä, että lasket kortteja. Se on pahin synti.
Se on hyvin tärkeää. –Niin. Laskeminen on pahaa.
Niin. Laskeminen on pahaa.
Ajan mielelläni hitaasti pihatiellä. –Jos tämä onnistuu –
saat ajaa missä vain ja niin hitaasti kuin haluat.
Raymond.
Sademies, pelataan korttia. –Niin.
Otatko kortin? –Sinulla on jo 18.
Haluan kortin. –Sinulla on jo 18. Hän ei halua korttia.
Haluan kortin. –Kortti lisää.
Hän ei halua korttia. –Lisää.
Otit rouvani. Minulla on kymppi. Tarvitsin sen.
En voi ottaa rouvaasi. –Älkää koskeko kortteihin.
Tarvitsen oman rouvan. –Niitä on paljon.
Onko niitä paljon? –Oikein paljon.
Hetkinen. Pieni hetki vain.
Minä tuplaan. –Rouva.
Rouva. Rouva.
Tämä on ihana kaupunki!
Annan kaikkeni. –Siltä vaikuttaa.
Haluatko laittaa yhden vai kaksi merkkiä? –Kaksi.
Mikä on salaisuutenne? –Me huijaamme.
Sam täällä. Nauhat pöydästä 47.
Noin 85000. –85000?
Soita valvovalle silmälle. –Sam soitti.
Minä jatkan tästä.
Pärjäätte hyvin. Olen iloinen puolestanne.
Mitä näet? –Hän ei näe kortteja eikä hän aseta panosta myöhään.
En näe tietokonettakaan. –Ei, mutta jotain on pielessä.
Kukaan ei voi laskea kuutta korttipakkaa.
Odottakaa.
Vahtikaa pelimerkkejäni. Palaan kohta. –Olkaa hyvä.
Mitä teet? Et voi lähteä, kun käsi on jaettu. Ray!
Babbittin veljillä menee lujaa Vegasissa! –Onnenpyörä.
Kleopatra ja Caesar odottavat. Tule nyt, Ray.
"Upeita palkintoja." –Yksi merkki pahasta...
20. –20?
Väitätkö, että se osuu numeroon 20? –Ehdottomasti 20.
3000 dollaria numerolle 20.
Ehdottomasti 20. –Ehdottomastiko 20?
Voi ei.
Tämä ei ole sinun pelisi, Ray. Hävisin kolme tonnia. –Niin.
Hävisin kolme tonnia. Pelataan black...
Rauhallisesti nyt. Älä ala lyödä itseäsi. Pelataan myöhemmin.
Nostan rahat. –Nosta rahat.
Teet minut surulliseksi. –20.
Voitimme 86000 dollaria ja vähän päälle, vai mitä, Ray? –86500.
80000... autojen käsirahoihin.
Paljollako saan Rolexini takaisin? –3500 dollaria, 6 kuukautta.
3500 dollaria. Huoneen saimme ilmaiseksi.
Olen kuivilla! Menen juhlapissalle.
Älä mene minnekään. Merkissä lukee: "seis". –Seis.
Hei.
Etsitkö seuralaista? Etsitkö? –En tiedä.
Mikä on nimesi? –Raymond.
Minä olen Iris. Pidätkö minusta, Raymond? –En tiedä.
Et tiedä... Yritetäänkö tutustua toisiimme?
Tutustutaan toisiimme. –Hänellä ei ole rahaa, kulta.
Se ei haittaa, koska me vain puhumme. –Me vain puhumme.
Mennään ylös. Mitä teet? –Tutustumme toisiimme.
Me vain puhumme. –Minä tuon hänet ylös.
Haluatko jäädä tutustumaan? –Niin. Me vain puhumme.
Tästä tulee mielenkiintoista. Olen kaiken varalta täällä. –Niin.
Hän ei pidä minusta. Kuka hän on? –Veljeni.
Asun hänen huoneessaan. –Hän on nuori veljeksesi.
Hän syntyi 12. elokuuta 1962. Se oli sunnuntai.
Mitä te teette täällä? –Laskemme kortteja.
Laskette kortteja... –Laskemme kortteja.
Laskemme kortteja. –Mitä muuta teette?
Laskemme kortteja. –Tiedän sen. Mitä muuta teette?
Käytätkö reseptilääkkeitä? –Just. Minä häivyn.
Milloin treffit ovat? Milloin treffit ovat? –Kymmeneltä!
Minun täytyy olla sängyssä kello 11.
Kello 10 kesäaikaa.
–Kello 10?
Oliko hän nätti? –Niin. Hän kimaltelee paljon.
Ehdottomasti. –Hän kimaltelee paljon.
Puvusta tuli upea. Et tajua, kuinka hyvältä näytät.
Pidätkö siitä? –Se ei ole K–Martista.
Miten et voi pitää puvusta? Näytät upealta.
Se ei ole K–Martista. –Kerron salaisuuden:
K–Mart on syvältä. –Niin.
Ole hyvä, Ray. Huippupelaajien sviitti. Tämä on sinulle.
Oletko ikinä nähnyt tällaista huonetta? Mitä tuolla on?
Mitä tuolla on? Et edes katso. –Sänky.
Se on sinun sänkysi. Käskin heitä laittamaan sen ikkunan luo.
Sänky ikkunan luona. –Aivan. Mene vain.
Juuri niin kuin haluat sen. –Niin.
Sinä ja kaikki nuo valot... Olet nyt herra Las Vegas!
Mitä pidät? –Paljon valoja. Hyvin kimaltelevaa.
Tienasimme paljon rahaa tänään –
kun unohdetaan ne hävityt kolme tonnia. –Onnenpyörä.
Anteeksi, että innostuin liikaa. Menetin malttini. –Niin.
Haluan että tiedät, että olen pahoillani.
Pyydän anteeksi, että innostuin liikaa. Raha teki minut ahneeksi.
Haluatko sanoa jotain? –Minun täytyy olla baarissa kello 10. Iris.
Minun täytyy kiittää sinua. Sinä teit sen. Näin kaiken.
Pelastit minut. Minä olin vain katselemassa.
Minun täytyy tavata Iris kello kymmenen. –Iris, niin.
Isot treffit. Menette tanssimaan. –Tanssimaan.
Minulla on treffit. –Osaatko tanssia?
En tiedä. –Sinun täytyy oppia joskus.
Niin, täytyy oppia tanssimaan treffeillä. –Vitsailin vain.
Ei sinun tarvitse tanssia näillä treffeillä. –Täytyy oppia. Nyt.
Ei sinun tarvitse tanssia nyt, mutta minä opetan joskus.
Ei. Sinun ei tarvitse tanssia nyt. –Minun täytyy oppia tanssimaan.
Anteeksi, että edes puhuin tästä. Hyvä on, minun mokani.
Sait Vegasin ainoan tanssivan prostituoidun. Seiso siinä.
Tule tänne. –Niin.
Kuuletko musiikin? Katso jalkojani.
Katso jalkojani. Tee niin kuin minä teen.
Tunnetko musiikin rytmin? Liikutamme vain jalkojamme.
Sinä olet mies, joten sinä johdat. Minä olen treffikumppani, joten...
Sinun pitää laittaa vasen kätesi näin. Jatka liikkumista.
Oletko tarkkana? Nosta vasen kätesi ylös.
Hyvä. Jatka liikkumista. Juuri noin.
Laita toinen käsi selkäni taakse. Haluatko oppia tanssimaan?
Tanssiessa täytyy koskea toiseen. En satuta sinua. –Niin.
Laita käsi sinne. Minä laitan käteni tähän.
Katso jalkojani, Ray. Rytmiä.
Kun tanssit, et voi katsoa vain jalkoja, joten katse täytyy nostaa.
Kun käsken tehdä niin, katso hitaasti ylös ja jatka liikettä.
Oletko valmis? Ala katsoa ylös. –Niin.
Vielä vähän. Jatka liikettä. Vielä vähän.
Vielä vähän, Ray. Ylös asti.
Noin sitä pitää, Ray. Sinä tanssit! Tätä se on! –Niin, tanssin.
Sulje kätesi.
Käännä minua näin.
Käänny. Hyvä.
Tämä on tanssimista. –Tämä on tanssimista.
En tiedä sinusta, mutta minä alan tuntea oloni vähän hölmöksi.
Siinä se. Hienoa! Olet hyvä tanssija. –Niin.
Haluatko halata minua? –Niin.
Minä vain halusin halata sinua.
Halusin vain halata sinua.
Mitä teet täällä? –Olen työtön.
Miten niin? –Etkö tiedä firmasta?
Tiedän kyllä. Tule sisään.
Onpa kiva nähdä sinua. Ray! Katso, kuka tuli.
Et tee oikein Raymondia kohtaan. –Hän voi hyvin.
Tiedän. Hän on Las Vegasissa puvussa ja isossa huoneessa.
Se tekee minut surulliseksi. –Kuusi minuuttia treffeihini.
Onko hänellä treffit?
Raymond, olisi kiva, jos et kantaisi televisiota aina mukanasi.
Miksi tuot sen treffeillesi? –Mies tanssii.
Miltä treffikumppanisi näyttää?
Hän on hyvin kimalteleva. Hän näyttää juhlapyhältä.
Herra Babbitt! Herra Kelso haluaisi tavata teidät.
En tunne herra Kelsoa. –Hän on turvallisuusjohtaja. Tulisitteko?
Toki. Susanna, pysy Raymondin mukana. –Tännepäin.
10.01. Hän ei ole täällä. –Hän tulee kyllä.
Onnittelut, herra Babbitt. Kuuden pakan laskeminen on oikea saavutus.
En ymmärrä, mistä puhutte. –Teemme videonauhoja.
Analysoimme ne ja jaamme tiedot muiden kasinojen kanssa.
Nauhojen perusteella teidän kannattaa ottaa voittonne ja häipyä.
Jos joku pärjää hyvin, syytätte häntä laittomuuksista.
Näinkö kohtelette vieraitanne? –Olkaa hiljaa ja menkää kotiin.
Sen parempia mahdollisuuksia teille ei vähään aikaan tule.
Halusitko tanssia treffeilläsi, Ray? –Niin.
Saat uusia tilaisuuksia. Monet tanssisivat mielellään kanssasi.
Kaikki järjestyy kyllä.
Voi ei. –Pidän tästä musiikista, Ray.
Hissi pysähtyi. –Ei se mitään. Näytätkö, miten aioit tanssia?
Näytätkö? Tanssisitko kanssani? –Hissi pysähtyi.
Ei se mitään. Minä otan tämän.
Näytä minulle, miten. –Charlie Babbitt opetti.
Charlie Babbittko? –Niin. Tanssimme hississä.
Tämä on kivaa.
Olet oikein hyvä.
Irisilta jäi kaunis tanssi väliin. –Niin.
Ja suudelma. –Niin, suudelma.
Oletko ikinä suudellut tyttöä? –En tiedä.
Etkö tiedä?
Avaa suusi. Avaa se.
Näin, aivan kuin yrittäisit maistaa jotain oikein hyvää –
ja oikein pehmeää. –Niin.
Niin kuin tätä. Sulje silmäsi.
Ei mitään hätää, Ray. –Niin.
Millaista se oli? –Märkää.
Sitten teimme sen oikein. –Hissi on jumissa.
Ei, se ei ole jumissa.
Fred Astaire ja Ginger Rogers.
Aivan kuin me. –Aivan kuin me.
Lupasin, että saat ajaa. Nyt saat. –Wallbrookissa ajan pihatiellä.
Charlie, osaahan hän ajaa? –Olen loistava kuski.
Hän on oikein hyvä pihatiellä.
Ray, tule etupenkille.
Soitathan Raymondin kokouksen jälkeen? –Soitan.
Ei hätää. Se menee hyvin. –Olen hermostunut.
Tiedän. –Onneksi näin kävi. Onneksi tulit Vegasiin.
Ciao.
Ray... Kiitos treffeistä hississä. Se oli kivaa. –Niin.
Kiitos mistä? –Se on meidän välisemme juttu.
"Meidän välisemme" juttu? –Niin, meidän.
"Meidän", Ray?
No niin, Ray. Makuuhuoneesi on täällä. –Siellä ei ole sänkyä.
Tämä on taikasänky. Katso.
Pöytä on tässä, televisio... Hain sinulle yllätyksen, Ray.
Hain sinulle videon. –"Kuka on ykkösellä?"
Älä aloita tuota. Tämä ei ole mikä tahansa paikka. Tämä on kotini.
"Sillä nimellä hänet tunnetaan." "Kuka?" "Niin."
"Onko ykkösmies ykkösellä?"
Vaimo? –Kuka?
Hän ansaitsee sen. –Kukapa ei?
Haluan tietää, mikä on ykköspesän miehen nimi.
Mikä on kakkosella.
Eikö tämä olekin hauska? –Tämä on hauska.
Missä näit tämän? –Isä antoi baseball–kirjan.
Isä. Se ei tainnut olla luettuna yhtä hauska. –Ehdottomasti ei.
Hei, tässä on tohtori Bruner. Soittakaa minulle.
Niin? –Luulin, että tämä meni vastaajaan.
Ei. –Tulin kaupunkiin. Psykologin haastatteluhan on huomenna.
Niin, tiedän. –Ajattelin, että voisimme tavata ja puhua.
Teille voisi olla parasta tavata minut. –Milloin?
Olen Bonaventuressa. Kävisikö tänään kello 20.30?
Tapaatte huomenna tohtori Marstonin, joka tekee arvioinnin.
Tiedän. –Annoin laatikoittain tietoja Raymondista.
Onnea matkaan. –Tämä on pelkkä muodollisuus.
Veljellänne on vaikea vamma. –Eli en saa huoltajuutta.
Siksikö soititte minulle? –En. Tämä on aina ollut toivotonta.
Miksi sitten halusitte tavata? –Isänne laittoi minut –
vastuuseen rahoista. Sillä ei ole väliä, saatteko huoltajuuden.
Minun ei tarvitse maksaa teille senttiäkään. –Eli ette voi hävitä.
Voin hävitä Raymondin. Välitän veljestänne ja hänen hoidostaan.
Tein sitoumuksen isällenne 20 vuotta sitten –
enkä halua pelata sillä.
Mikä tämä on? –Erittäin iso sekki.
250000 dollaria. –Ilman vaatimuksia.
Jättäkää tämä tähän. Tässä ei ole kyse meistä.
Tässä ei ole kyse voitosta tai häviöstä.
Kysyin, miksi kukaan ei kertonut, että minulla on veli.
Ette osannut vastata.
En tiedä.
En ole enää vihainen siitä, että isä ei jättänyt minulle perintörahoja.
Tiesitte kai, että hän yritti ottaa minuun yhteyttä pari kertaa.
En ikinä soittanut takaisin. Jos minun poikani olisi tehnyt niin –
hän olisi jäänyt perinnöttömäksi. Ei ole kyse enää rahoista.
En vain ymmärrä, miksi hän ei kertonut, että minulla on veli –
tai miksi te ette kertonut, tai miksi kukaan ei ikinä kertonut siitä.
Olisi ollut kiva tuntea hänet kauemmin kuin kuusi päivää.
Ray! Ray!
Ray! Se loppui.
Ei mitään hätää.
V–E–R–N. Vern.
Luottomieheni. Luottomieheni, Vern. V–E–R–N.
Luottomieheni.
Heillä on vadelmaa, mansikkaa, mustikkaa, täysjyvää –
suklaata, tattaria... Miten olisi tattari? Mustikkaa.
Mitä pannukakkuja haluat? –Pannukakkuja.
Siirapin pitäisi olla pöydässä ennen pannukakkuja. –Ray...
Charlie Babbitt vitsaili. –Minä vitsailin.
Astu taaksepäin.
Hei!
Mene istumaan tuonne.
Hei!
Tämä ei ole oikeuskäsittely, eli täällä ei ole asianajajia.
Vain Raymondista välittäviä ihmisiä. Raymond, istu tuonne.
Herra Babbitt, menkää toiselle puolelle. Raymond, istu tähän.
Voit laittaa reppusi lattialle. –Voimme olla nyt rehellisiä.
Televisio myös, Ray. Laita se lattialle. Anteeksi.
Tätä ei ole helppo sanoa, herra Babbitt... –Mitä? Hävisinkö jo?
Ette. En ole tuomari, vaan suosituksia tekevä lääkäri.
Tohtori Bruner on arvostettu ammattilainen –
ja Raymondin tapaus on dokumentoitu tarkasti –
ja Wallbrook on yksi parhaista laitoksistamme.
Olette siis jo päättänyt. Nähdään oikeudessa. –Odota...
Hän eteni kanssani enemmän viikossa kuin 20 vuodessa teillä!
Tohtori Bruneria ei tarvitse haastaa. –Anteeksi.
Mitä viikon aikana tapahtui, Raymond? –Me...
Kysyin Raymondilta. Raymond? Mitä viikon aikana tapahtui?
Mitä teitte? –Laskimme kortteja.
Laskimme kortteja Las Vegasissa. –Las Vegasissa?
Hävisin 3000 dollaria Onnenpyörässä.
Hän antoi 3000 dollaria... –Hävisin surkean 20:n takia.
Mitä muuta teitte? –Tanssin Charlie Babbittin kanssa.
Tanssit veljesi kanssa. –Hän halusi oppia.
Tanssin Susannan kanssa hississä. Suutelin Susannaa. -Suutelit?
Piditkö naisen suutelemisesta? –En tiedä.
Miltä se tuntui? –Märältä.
Aikamoinen reissu. –Niin.
Piditkö reissusta? –Olen loistava kuski.
Ajoitko? –Niin.
Saitko ajaa valtatiellä? –Hitaasti pihatiellä.
Hän ei ajanut valtatiellä.
Oliko hänellä tunteellisia kohtauksia? –Eli?
Kun he satuttavat itseään... –Pari kertaa.
Hän sai sellaisen lentokentällä, koska hän ei halunnut lentää.
Milloin hän sai sellaisen viimeksi? –Tänä aamuna.
Tämä on roskaa. Ette tiedä, mikä on totta.
Hän hermostui aamulla palohälyttimestä.
En yritä syytellä ketään. –Söimme pannukakkuja ravintolassa.
Ei tarvitse puolustella. –Olen vain rehellinen.
Ette tajua tätä. –Kerron totuuden.
Yritin sanoa, että en syytä ketään...
Tuskin tunsin isääni, äitiäni en tuntenut –
ja sitten kuulin, että minulla on veli, josta saan luopua.
Kukaan ei sano... –En satuta häntä eikä hän minua.
Emme satuta teitä. Miksi puututte perheeseeni? Tajuatteko?
Tajuan. –Veljenne ei pysty luomaan suhdetta kanssanne.
Niin te luulette. Vietittekö ikinä vuorokautta hänen kanssaan?
Ette voi ottaa tätä vastuuta ilman tukea. –Se on mielipiteenne.
Niin on. –Haluan käsitellä paria asiaa.
Tohtori Bruner sanoo, että veitte Raymondin laitoksesta –
ja olisitte palauttanut hänet 1,5 miljoonasta. –Isäni kuoli.
Olin vihainen. Se oli väärin. –Viime viikolla olitte vihainen –
ja tällä viikolla haluatte huolehtia veljestä loppuikänne. –Niin.
Se alkoi kidnappaamisesta. –En kidnapannut omaa veljeäni.
Opitte viikon aikana ymmärtämään toisianne. –Niin.
Kuulkaa, se... –Niin?
Ymmärrän, että tämä kuulostaa järjettömältä. Kun se alkoi...
Ei tarvitse puolustella. –Saanko puhua? Haluan puhua.
Kiitos. –Emme esitä syytöksiä.
Ei syytöksiä.
Alussa hän oli veljeni vain muodollisesti.
Ja kun...
Tänä aamuna söimme pannukakkuja.
Siirappia pöydällä. –Pannukakkuja.
Ja Charlie Babbitt vitsaili.
Kuten näette... Sain yhteyden. –Se on erittäin ihailtavaa –
mutta yritämme päättää, mikä on parasta Raymondille.
Selvitämme, voiko hän toimia yhteisöissä –
ja mitä hän haluaa, jos sen edes voi selvittää. –Haluan samaa.
Raymond ei voi tehdä sellaisia päätöksiä. –Olette väärässä.
Hän ei voi päättää itsestään. –Hän voi enemmän kuin luulette.
Kysytään Raymondilta. Raymond, voinko kysyä jotain?
Ray, lääkäri puhuu. –Voinko kysyä jotain?
Niin. –Haluatko pysyä veljesi Charlien luona?
Raymond, haluatko pysyä veljesi Charlien luona Los Angelesissa?
Lääkäri kysyy sinulta jotain, joten kuuntele. –Niin.
Haluatko pysyä veljesi Charlien luona?
Haluatko pysyä veljesi Charlien luona? –Niin.
Haluat. –Niin.
Haluat pysyä veljesi luona. –Niin.
Pysyn veljeni Charlie Babbittin luona. –Sitä haluat.
Haluat pysyä veljesi luona. –Niin.
Voinko kysyä jotain muuta? –Niin.
Haluatko palata Wallbrookiin? –Niin.
Raymond? Pystytkö erottamaan veljesi ja Wallbrookin? –Niin.
Raymond, haluatko jäädä veljesi luo tänne Los Angelesiin? –Niin.
Vai haluatko palata Wallbrookiin? –Niin.
Ne ovat kaksi eri asiaa. Joko jäät veljesi luo tai palaat Wallbrookiin.
Valitset... –Palaan Wallbrookiin ja Charlien luo.
Palaan Wallbrookiin ja jään Charlien luo. –Ei, vaan valitset...
Palaan Wallbrookiin ja jään Charlien luo. –Odottakaa!
Hyvä on! Teitte asian selväksi. Häntä ei tarvitse nöyryyttää.
Jään takaisin... –Ray, kaikki on hyvin.
Niin. Palaan Wallbrookiin ja jään Charlie Babbittin luo.
Palaan Wallbrookiin. –Se on ohi.
Raymond? –Niin.
Tohtori Bruner, voimmeko puhua? Suokaa anteeksi.
Oletko kunnossa, Ray? –Niin.
Et halua enempää kysymyksiä. –Ei.
En tiedä.
Et halua enää kysymyksiä. –Ei.
Ei hätää. Kysymyksiä ei tule enää. –Niin.
Ei enää kysymyksiä. Pidän huolen siitä. –Niin. Luottomieheni.
Mitä? –Luottomies.
Kuule...
En tiedä, saammeko puhuttua enää...
Tohtori Bruner pitää sinusta, ja hän haluaa sinut mukaansa.
Tiedäthän? –Niin.
Tarkoitin sitä, mitä sanoin reissusta kanssasi.
Saimme yhteyden.
Pidän siitä, että olet veljeni. –Olen loistava kuski.
Niin olet.
Pidän siitä, että olet isoveljeni.
Niin.
C–H–A–R–L–I–E.
Luottomies.
Huomio. Amtrak–juna 36 itään –
on lähdössä laiturilta 3.
Hei, Charlie. Hei, Raymond.
Eikö K–Mart–vaatteissa olekin parempi olla? –Kerro.
K–Mart on syvältä. –Vai niin. Minulla on liput –
ja olen tässä vaunussa oikealla. Annan teille pari minuuttia.
Kerroit vitsin, Ray. –Niin.
Minun täytyy antaa tämä sinulle. Sinun täytyy kantaa sitä.
Siellä ovat juustopallerosi ja omenamehusi.
Vihot, kynät, ja "Kuka on ykkösellä" –video.
"Kuka on ykkösellä" on hauska. –Sanoinhan, että se on.
Juna lähtee! –On parasta mennä.
Kiiltävä juna. –Niinpä on.
Tohtori Brunerilla on huoltajuutesi. Se ei tarkoita sitä –
ettenkö voisi käydä vierailuilla. Tulen käymään 2 viikon päästä.
Kuinka monta päivää siihen on? –14. Tänään on keskiviikko.
Entä tunteja? –336 tuntia.
Mykistyttävää. –20160 minuuttia.
1209600 sekuntia.
Ray!
Niin.
Nähdään pian. –Niin. Yksi, jos on paha. Kaksi, jos on hyvä.
Laita kaksi hyvästä. –Niin.
Kolmen minuutin päästä alkaa Wapner. –Ehdit kyllä.
Niin.
Ripped and synced by DBRETAiL - www.DanishBits.Org